Tervetuloa, herra Hundert
Onko kaikki kunnossa? —Kyllä, kiitos. Antakaas kun...
Ei se ole tarpeellista.
Olen iän myötä huomannut, että vain kaksi asiaa on varmaa.
Päivät, jotka aloitan soudellen ovat parempia kuin muut päivät.
Miehen luonne on hänen kohtalonsa.
Historian opiskelijana minun on vaikea kiistää sitä.
Useimpien tarinan voi kirjoittaa kauan ennen heidän kuolemaansa.
Poikkeuksia on, mutta ne ovat harvassa —
enkä ole yksi heistä.
Olen opettaja, en sen enempää.
Opetin 34 vuotta ja yhtenä päivänä lopetin.
Ne olivat minun elämäni totuuksia. Viimeinen kappale oli kirjoitettu.
Minun kirjani oli suljettu.
Haloo.
Haloo? Haloo.
Herra Hundert? —Niin?
Kuuletteko minua? Herra Bell kysyy, onko teillä kaikki hyvin.
Oikein hyvin on. Kiittäkää herra Belliä hedelmäkorista.
Se on varsin runsas. —Selvä.
Herra Bell on järjestänyt jotain kilpailun jälkeiselle aamulle.
Aamiaisen teidän kunniaksenne.
Herra Hundert? —Selvä, kiitos.
Muut tapaavat baarissa 20 minuutin kuluttua.
Selvä. 20 minuutin päästä baarissa. Minä tulen.
1976 FORUM
ST. BENEDICTIN POIKAKOULU 1976
En osaa sanoa, miksi olin suostunut tulemaan.
Jotenkin se liittyi toivoon.
Nuo nuoret miehet olivat sukupolvensa menestyneimpiä.
Mutta tunsin heidät ennen sitä.
He olivat oppilaitani St. Benedictin poikakoulussa.
ANTIIKIN KULTTUURI
Kun katsoo tarkasti, piispan hiipan alla lukee sanat "Non sibi".
Eli "Ei itsensä hyväksi".
Se kiteyttää St. Benedictin filosofian.
Täällä saatua viisautta tulee käyttää muiden ja itsensä hyväksi.
Ja lopuksi "Finis origine pendet".
Ne kolme sanaa koristavat sydämiänne St. Benedictin tunnuksen alla.
Se on koulumme motto. "Loppu riippuu alusta."
Loppu riippuu alusta.
Hei, herra Hundert. —Herra Ericks.
Anteeksi, mikä nimesi olikaan? —Louis.
Pelkkä Louis? —Louis Masoudi.
Määrittelepä sana "polku". —Sillä on useita merkityksiä.
Kuten tie, jota pitkin kuljetaan? —Kyllä.
Aivan. Anteeksi. —Pysy polulla, herra Masoudi.
Kulje siellä missä suurmiehet ennen sinua. —Se tekee nurmelle hyvää.
Se tekee sinulle hyvää.
Herra Hundert. Haluan kiittää teitä. —Mistä?
Herra Woodbridgen mukaan sain työn teidän ansiostanne. Bene exeat.
Bene meritus. Hyvä kun on toinenkin klassisten kielten ystävä.
Miten hän puhuukaan sinusta. "Herra Hundert nousee johtajaksi."
Mikä nimesi on? —Robert Brewster.
Entä sinun? —Deepak Mehta.
Entä sinun? —Eugene Field.
Field. Entä sinun? —Martin Blythe.
Oliko tuo kysymys? —Ei. Nimeni on Martin Blythe.
Hienoa. Tiedätte kaikki nimenne. Kysymys kuuluu, tiedänkö minä.
Herra Blythe. —Minäkö?
Niin. Ei herra Field oikealla eikä herra Grey vasemmalla —
eikä herra Diebel takanasi.
Mene luokan perälle ja lue teksti laatasta oven yläpuolella.
"Olen Shu... Olen Shutruk—Nahunte."
Hienoa. Vähän lujempaa.
"Olen Shutruk—Nahunte, Anshandin ja Susan kuningas, Elamin hallitsija.
Tuhosin Sipparin ja vein Niran—Sinin kivipaasin —
ja toin sen Elamiin, johon pystytin sen uhrilahjaksi.
Shutruk—Nahunte, 1158 eKr."
Hyvä. Voit mennä istumaan.
Shutruk—Nahunte. Onko tuttu mies? Kirjaa on lupa katsoa.
Mutta ei häntä sieltä löydy. Shutruk—Nahunte.
Elamin maan hallitsija. Sipparin tuhoaja.
Mutta hänen saavutuksistaan ei kerrota kirjoissa. Miksei?
Sillä pelkkä ottaminen mitään antamatta on merkityksetöntä.
Mitä annettavaa teillä on? Miten historia muistaa teidät?
Shutruk—Nahunte. Täysin unohdettu.
Toisin kuin suurmiehet kuten Aristoteles, Caesar ja Augustus.
Platon, Cicero, Sokrates.
Historian jättiläisiä. Vahvaluonteisia miehiä.
Miehiä, joiden saavutukset elivät pidempään kuin he itse —
ja ovat eläneet meidän päiviimme asti.
Heidän historiansa on meidän historiaamme.
Olen herra Hundert.
Tervetuloa länsimaisen sivistyksen pariin, Kreikkaan ja Roomaan.
Tervetuloa St. Benedictiin!
Valot pois viiden minuutin päästä.
Käännä sitä pienemmälle, herra Jones.
Näitkö... Hänen tissinsä olivat... Kävelin nurmikkoa pitkin.
Hundert sanoi: "Herra Masoudi." Käännyin ympäri.
"Pysy polulla, herra Masoudi. Kulje missä suurmiehet ennen sinua."
Oikein hyvä, herra Masoudi. —Minä vain kerroin heille.
Sänkyyn. —Selvä.
Huomiseen. —Valot pois viiden minuutin päästä.
Miksi minä... Minä menen.
Hyvää yötä, herra Blythe. —Hyvää yötä. Olen idiootti.
Karthagolaiset. —Niin.
Hamilkar Barka oli hyvä johtaja. —Mutta häviäjien puolella.
Hamilkar Barka ei ole pakollinen. —Tiedän.
Hyvä. Valot pois.
Herrat, kello on yhdeksän. Hyvää yötä.
Hei.
—Hei.
Tervetuloa takaisin. Hauska nähdä. —Samoin. Mitä kuuluu?
Hyvää. Oletko kunnossa? —Olen.
Mitä pidit Ateenasta? —Pidin oikein paljon.
Tony inhosi sitä. Liikaa kreikkalaisia.
Tyypillistä Tonya. —Ole hyvä.
Sanoin, että etsin jotain suurelle antiikintuntijalle.
Parthenon. Se on pienempi kuin muistinkaan.
Tällaista minulla ei olekaan. Kiitos. —Löysin sen torilta.
Tony ei käsittänyt, miksi halusin sinne. Se on vähän turistirysä.
Päässäni kaikuivat sinun sanasi, ja se oli juuri kuten kuvailit.
Sokrates opetti minua nenäni edessä.
Tonya nukutti kuumuus ja ouzo, ja minä söin kebabia.
Ajattelin sinua paljon. Toivoin, että olisit ollut siellä.
Se olisi ollut vähän outoa. Sinä, minä, Sokrates ja nukkuva miehesi.
Kieltämättä vähän.
Syntyi kaksi uutta hallintomuotoa. Harvainvaltaa kutsuttiin...
Herra Brewster. —Tyranniaksi?
Hengessä ehkä, mutta etymologisesti ei. Kyse oli oligarkiasta.
Tyrannia vallitsee tässä luokassa. Se toimii.
Herra Blythe. —Antisthenes.
Se oli Herakleitos, joka sanoi, että miehen luonne on hänen kohtalonsa.
"Kun ei tiedä, mitä oli ennen syntymää, on ikuisesti lapsi."
Julius Caesar on perinne St. Benedictissä.
Se on jokavuotinen, kaksivaiheinen kisa.
Tietovisan avulla kilpailijoiden määrä karsitaan ensin kolmeen.
Sitten on turnaus, jossa heiltä kysytään Rooman historiasta.
Viimeiseksi jäljelle jäänyt voittaa ja kruunataan Julius Caesariksi.
Isäsi voitti kerran, eikö, herra Blythe? —Kyllä.
Näyttäisitkö hänet meille?
Se on suuri kunnia.
Jatkakaa, hyvät herrat. —Kiitos, herra Woodbridge.
Lopuksi Caesar saapuu Rubiconille. Joki, joka jakaa... Herra Field?
Gallia Cisalpinan ja Italian.
Miten ison legioonan hän kokoaa? —6 000 miestä.
6 000 miestä. Pompeiuksella oli 10 legioonaa.
Ja senaatin tuki. Mutta Caesar ei lannistu.
Yhtäkkiä, impulsiivisesti Caesar huudahtaa. Herra Mehta.
Alea jacta est. —Arpa on heitetty.
Hän ylittää Rubiconin jahdaten Pompeiusta ympäri Välimerta.
Lopulta hän saapuu Aleksandriaan, missä Egyptin kuningas...
Ptolemaios XIII. —Ptolemaios XIII antaa hänelle lahjan.
Pompeiuksen pään.
Herra Hundert.
Saanko esitellä, herra Sedgewick Bell.
Hauska tutustua, herra Bell.
Jatkakaa, herra Hundert. Hauska tutustua, poikaseni.
Toivottakaa tervetulleeksi uusi oppilas, herra Sedgewick Bell.
Tule sisään. —Tämänhän piti olla poikakoulu.
Niin se onkin. —Miksi kaikilla sitten on mekko?
Ei se ole mikään mekko. Se on tooga. Se on löysä vaate...
Jota käytettiin antiikin Roomassa. Kiusoittelin teitä.
Nuoret miehet saivat toogan siirtyessään lapsuudesta miehuuteen.
Siispä?
Istu tuonne herra Brewsterin taakse. —Tässä on ihan hyvä paikka.
Herra Bell. —Herra Hundert.
Ole hyvä ja istu.
Huomenna aloitamme Shakespearen "Julius Caesarin".
Odotan, että kaikki tuntevat sen.
Herra Bell, tutki sinä Brutuksen hahmoa, roomalaisista jalointa.
Herra Masoudi, näytät nälkiintyneeltä. Ota sinä Cassius.
Hän on länsivirginialaissenaattori Hyram Bellin poika.
Poika on silti vähän visigootti. —Onko hän niin kamala?
En usko. Taitaa vain kukkoilla.
Sedgewick?
Hei! Sedgewick?
Joidenkin mielestä...
Tai Martinin mielestä voisit olla hiljempaa. Hän yrittää lukea.
Selvä. Sehän on...
"Se ei hyödytä, jos Antonius elää Caesaria pidempään.
Antakaa heidän kaatua molempien."
"Näyttää polkumme liian veriseltä. Ensin irti pää, sitten raajat.
On kuolemassa vihaa... jälkikäteen kateutta.
Antonius on pelkkä Caesarin raaja. Uhraamme mutta emme lahtaa."
"Uhraamme mutta emme lahtaa." Brutuksesi ei ole vakuuttava.
Kyseessä on tasavallan kohtalo. —Ei minulle.
Ei niin, mutta kuvittele hetken tärkeys.
Brutus on keskellä salajuonta, jonka tarkoitus on tappaa Julius Caesar.
Uskot, että se on Rooman parhaaksi —
mutta sinua arveluttaa moraalisesti murhata myös Antonius.
Mutta olen suunnitelmasta eri mieltä. —Brutusko on eri mieltä?
Ei, vaan minä olen eri mieltä. Myös Antonius pitäisi tappaa.
Brutus on nynnerö. —Nynnerö?
Koska hänellä on omatunto? —Kyllä.
Antonius lopulta nitisti hänet. —Hänet ja Octaviuksen, mutta...
Jos he olisivat tappaneet hänet... —Kuten Cassius ehdotti.
Niin. Jos he olisivat tehneet sen, Brutuksesta olisi tullut kuningas.
Keisari. Mitä hän ei halunnut.
Mutta hän olisi voittanut. —Mutta millä hinnalla?
Muistatko Sokrateen? —Enpä juuri.
"Tärkeintä on elää oikein."
Sokrates mieluummin kuoli kuin rikkoi Ateenan lakeja.
Taas yksi nero.
William, odota! Mitä kuuluu? —Hyvää. Miten latinalaiskorttelissa?
Loistavasti. Tässä siitä, että olet tehnyt oloni niin kotoisaksi.
Sinulla varmasti on se, mutta se on ensimmäinen painos.
Löysin sen kirjakaupasta "Orestienin" vierestä.
Hän kirjoitti tämän niin nuorena. —Olin kerran hänen luennollaan.
Oli varmasti hienoa kasvaa sen lahjakkuuden lähellä.
Sitä se kyllä oli. Hän oli...
Kiitos. Hieno ele sinulta. —Nähdään.
Selvä. Fio. —Minut tehdään. Minä tulen joksikin.
Fis. —Hei.
Fis. —Sinut tehdään. Sinä tulet joksikin.
Fit? —Hänet, se tehdään. Hän, se tulee joksikin.
Lisäpisteen saa, jos tietää fit—verbin monikon.
Fiunt. —Selvä.
Katsokaa. Se on ranskalainen. —Kiitos.
Studio. Minä opiskelen. —Jestas.
Meidän pitäisi lukea. —Voi taivas.
Tässä näkyy karvat. —Miten niin karvat?
Voi taivas.
Hetkinen.
Jos jäämme tästä kiinni, olemme mennyttä. Oikeasti.
Ei tässä kuinkaan käy.
Minä menen huoneeseeni lukemaan. —Lue tämä, Marty.
Arpa on heitetty. Rouva Louis Masoudi.
Mitä järkeä tässä on? Allergia vaivaa, ja kengissä on kiviä.
Venevajaan saisi mennä, emmekä voi poistua koulun alueelta.
Mitä jos veneessä on reikiä? —Älä valita.
Te ette käsitä seuraamuksia. Jos jäämme kiinni, meidät erotetaan.
Ota iisisti. —En voi!
En voi hankkia potkuja. Isäni oli Julius Caesar.
Onko hän kertonut, millä kysymyksellä hän voitti?
Mitkä heimot valloittivat Rooman 102 eKr.? Teutonit ja kimbrit.
Ne olivat hänen viimeiset sanansa, kun hän toi minut tänne.
Hermostuttaako sinua...
Ampu tulee! —Varo, Marty.
Jos menemme tuonne... —Saint Maryyn?
Ei. Jos Saint Maryyn menee, rangaistus on...
Mitä sanot, Deepak? Mennäänkö? —Mennään.
Louis? Siinä näet, Martin. Demokratian ongelma on tämä.
Minua hermostuttaa. —Tiedetään.
Rakastan koulupukuja. —Käännytään takaisin.
Oikeasti, käännytään. —Naama umpeen, Marty.
Ottakaa iisisti, pojat. —Hei.
Hei.
Käyttekö täällä koulua? —Joo.
Meidän koulumme on järven takana. —Olemme soutajia. Peränpitäjä.
Perämies. —Aivan.
Onko se totta, mitä sanotaan "St. Benedickin" pojista?
Enpä tiedä. Mitä tarkalleen ottaen sanotaan?
Mitkä teidän nimenne ovat? —Sedgewick, Deepak.
Louis ja Martin. —Marty tai Martin.
Antakaa puhelinnumeronne. —Mikä meidän numeromme on?
5550169. —Suuntanumero on 215.
Mennäänkö naku—uinnille?
Anteeksi, mitä? —Siis alastiko?
Mitä? —Mitä hän tekee?
Voi luoja. —Kuka tulee mukaan?
Onko hän tosissaan? —Ei voi olla.
En tule. En voi kastella kättäni, ettei numerosi katoa.
Kuiskaan sen korvaasi, niin et unohda sitä.
Minä tulen. —Voi taivas.
Minä myös. —Toogat pois, pojat.
Minäkin tulen!
Neidit. Mitä täällä tapahtuu? —Voi perhana. Nunna.
Voi luoja. —Siinä meni lukukausimaksusi.
Meillä St. Benedictissä noudatetaan luottamukseen perustuvaa sääntöä.
Olette pettäneet sen luottamuksen ja tahranneet koulun maineen.
Kunpa kyse olisi siitä, ettette voineet tietää.
Mutta tahallinen laiminlyönti on tuomittavaa.
Ette saa poistua asuntolasta ennen aamuseitsemää.
Entä päivällinen?
Anteeksi, mitä? —Minulla on nälkä.
Voi taivas. —Herra Masoudi?
Herra Hundert.
Hyvää illanjatkoa, herrat.
Hei, herra Hundert. —Hei, herra H.
Brewster.
Herra Bell. Tulisitko tänne?
Täydentäisitkö tämän kaavion?
Miksi Octavian nimettiin?
Lattialla mönkivä koppakuoriainenkin tietäisi sen.
Keisariksi? —Aivan.
Nimeä joku myöhemmistä keisareista. Heitä oli 41.
Muistan vain seitsemän. —Selvä.
Jörö, Lystikäs, Unelias, Nuhanenä, Vilkas...
Tiedätkö oikeasti yhtään keisaria?
Muistan minä neljä. —Selvä.
John, Paul, Ringo ja George.
Herra Bell. Varoitus.
Kuten Aristofanes kerran kirjoitti:
"Nuoriso vanhenee, lapsellisuudesta kasvaa pois —
tietämätöntä voi opettaa, humalaisen pää selviää —
mutta tyhmyys on ikuista."
Sanokaa nimet aikajärjestyksessä. —Tiberius, Caligula, Claudius.
Nero, Galba, Otho, Vitellius.
Vespasianus, Titus, Domitianus.
Nerva, Trajanus, Hadrianus.
Antoninus Pius, Marcus Aurelius, Commodus, Pertinax...
Kiitos, tämä riittää. Mene istumaan.
Sisään.
Herra Bell. —Herra Hundert.
Istu.
Oletteko ainoa lapsi? —Istu, ole hyvä.
Tiedätkö, miksi olet täällä? —Olen päivän paras oppilas.
Sait pisteen, kun osasit tavata nimesi oikein. Herra Bell.
En tiedä, mitä luulet tekeväsi, mutta tällaista ei voi hyväksyä.
Ette taida olla naimisissa? —En niin.
Siksi meidän pitää pukeutua toogaan.
Olen sopinut tapaamisen isäsi kanssa.
Haluatko, että sanon hänelle jotain?
Kerro terveisiä.
Hei, hauska nähdä. Hetkinen vain.
Peremmälle. Ei puheluita, Kathleen. Kiitos, Michael.
Istukaa, olkaa hyvä.
Kuubalaisia. Älkää kertoko kenellekään.
Ei, kiitos. —Oletteko varma?
Ette tiedä, mistä jäätte paitsi.
Herra senaattori... —Kuunnelkaa.
Sain tämän aamulla yhdeltä äänestäjältä. Vilkaiskaapa.
Hetkinen! Ei niin nopeasti.
Vartin pyöräytys. Ole hyvä.
Sen sanotaan kuuluneen Robert E. Leen ajomiehelle. Niin hän sanoi.
Olette historiafriikki, vai kuinka? —Tavallaan.
Saatte sen. —En minä tätä voi ottaa.
Ottakaa vain. Siitä hyvästä, mitä olette tehnyt poikani puolesta.
Kiitos.
Mistä moinen kunnia? —Kyse on pojastanne.
Mitä hän nyt on tehnyt? —Sedgewick on älykäs.
Mutta hän ei viitsi lukea. —Tarvitsen tulitikun!
Mitä hän ei lue? —Kreikan ja Rooman historiaa.
Olemme menossa Rooman valtakunnassa. —Kiitos. Sulje ovi perässäsi.
Augustuksen valtakaudella. —Varovasti. Se on toimiva.
Sedgewick ei kuuntele tunneilla eikä lue läksyjään.
Saanko kysyä, mitä hyötyä opetuksistanne pojille on?
Hyötyäkö? —Niin.
Kreikkalaiset ja roomalaiset loivat demokratian mallin —
josta oman perustuslakimme laatijat ammensivat.
Kun pojat lukevat Platoa, Aristotelesta, Ciceroa ja Caesaria —
he ovat suorassa yhteydessä näihin suuriin valtiomiehiin.
Kansalaishyveisiin, luonteenlujuuteen ja vakaumukseen.
Hänhän osaa puhua! Sanotteko, että Sedgewick on tyhmä?
Tehtäväni on koulia hänen luonnettaan. —Koulia?
Taivas sentään, te ette poikaani kouli.
Tehtävänne on opettaa häntä. Opetatte hänelle kurinalaisuutta.
Opetatte, miksi maapallo on pyöreä ja kuka tappoi kenet ja milloin.
Se on teidän tehtävänne.
Mutta ette te poikaani kouli.
Se on minun tehtäväni.
Aivan. —Niin.
Kiitos käynnistä.
Mene taakse, Marty. Nopeasti.
Bell! Puhelu sinulle! —Mitä?
Se on joku tyttö. —Varmaan se blondi Saint Marysta.
Se on se punapää.
Haloo. —Sedgewick? Odota isääsi.
Tiedätkö, mitä se koulusi maksaa?
Mikä on vialla? —Suu kiinni. Aikani on kallista.
Minulla on parempaakin tekemistä kuin siivota jälkiäsi.
Onko selvä? —On.
Muistakin se.
Mitä se tyttö sanoi? —Se oli väärä tyttö.
Mitä tapahtui?
Deepak, saanko jutella Sedgewickin kanssa kahden? Kiitos.
Juttelin isäsi kanssa. —Tiedän.
Meillä oli syvällinen keskustelu.
Tämä on sinulle.
Pahoittelen huonoa kuntoa. Se oli lukion oppikirjani.
Se on hyvä. Avauskappaleessa on esitelty koko lukukauden aiheet.
Se voi auttaa sinua valmistautumaan Julius Caesar —kisaan.
Ensimmäinen tietovisa on huomenna.
Katso kappaletta kolme. Tasavallan perustaminen.
Sedgewick, lainaan sinulle tuon kirjan, koska uskon sinuun.
Voit olla luokkasi paras, jos haluat.
Se on täysin itsestäsi kiinni.
Miten gracchalaiskriisi vaikutti kehitykseen?
Olkaa hyvä ja aloittakaa.
Hienoa.
Herra Bell.
Läpäisit kokeen. —Sain vain välttävän.
Mitä Roomasta sanotaankaan? —Sitä ei rakennettu päivässä?
Ei, vaan kaikki tiet vievät sinne. Olit oikeassa. Jatka samaa rataa.
Mitä annettavaa viidellä hyvällä keisarilla oli?
Olkaa hyvät ja aloittakaa.
Julius Caesar —kisan ranking—lista
40? Mitä sinä sanoit? Ai, 14.
Mitä tarkoittaa "Alea jacta est"? —Arpa on heitetty.
Hyvä, 20. Ensi viikkoon. —Pääsin sentään listalle.
Katso, kuka pääsi myös. —Hyvin meni. Olet viidentenä.
"Erinomainen." Hyvää työtä!
Kukaan ei avaa kirjaa ennen aamua. —Ymmärrän, herra Bell.
Kaikki pojat ovat pyytäneet kirjaa. Olisi väärin antaa se sinulle.
Se olisi ihan oikein. —Olet sietämätön.
Hieno kampaus. Onko se uusi? —Minulla on ollut se vuodesta 1958.
Kirjan on aina oltava käytettävissä tällä pöydällä.
St. Benedictissä on sellainen sääntö. —Se on siinä heti aamulla.
Lupaan sen. Kunniasanalla. —Ei! Ei!
Voin mennä takuuseen hänestä. Hän on yksi parhaista oppilaistani.
Jos hän niin sanoo, kirja on pöydällänne heti aamulla.
Minä kannan siitä vastuun.
Olkaa niin kiltti.
Kiitos. —Tarkoitin, mitä sanoin kampauksesta.
Kiitos, herra Bell. Hyvää yötä. —Teette hyvää työtä.
Hyvää yötä, herra Hundert. —Ihailen sitä.
Hyvä, Sedge!
Ota se! Hyvä, Marty! —Hyvin napattu!
Herra Hundert! Haluatteko kokeilla?
Tulkaa nyt, herra Hundert. —Tulisitte.
Kirjaston ikkunat ovat liian lähellä. —Niinpä niin.
Näyttäkää, miten se tehtiin ennen vanhaan.
Nyt teidän on pakko pelata.
Vai ennen vanhaan? —Selvän teki. Takki saa lähteä.
Katsokaa ja oppikaa.
Herra Masoudi. —Herra Hundert.
Siitä on aikaa. —Taitaa olla ensi kerta.
Menkää kauemmaksi. Nyt on lyöjä.
Kauemmaksi. —Olisihan se pitänyt tietää.
Egemus iaculatore, non iacchi latore.
Mitä se tarkoittaa? —Nyt tarvitaan kunnon heittäjää.
Hyvä, Sedgewick. Pistä tiukka syöttö.
Hyvä, Sedgewick!
Lyö, lyö!
Juoskaa! Juoskaa!
Nopeasti! Vauhtia!
Mennään Brewsterin huoneeseen.
Hieno lyönti, herra Hundert. —Hyvä, herra H. Kuin ennen vanhaan!
Sinäkään et varmaan tiedä, miten pallo lensi ikkunastani läpi?
Ei aavistustakaan. —Eikö hajuakaan?
Sinusta tulee hyvä lakimies.
Kello on yhdeksän. Saatte aikaa kahteentoista.
Tämä viimeinen tietovisa ratkaisee, ketkä ovat kolme finalistia.
Onnea matkaan.
Aika on loppu, herra Bell.
Sinun täytyy ikävä kyllä lopettaa.
A—
A+
Nyt se ratkeaa.
Mahtavaa.
Täytyy soittaa isälle. —Samoin. Mennään.
Anteeksi. Ei kai ole liian myöhä? —Ei ole.
Mitä kuuluu? —Hyvää. Olin ulkona luontoa ihastelemassa.
Istu, ole hyvä. Tavallinen? —Ei, kiitos.
Saanko... —Miten Caesar—kisa sujuu?
Oikein hyvin. Jopa Sedgewick Bellillä.
Edistyykö hän? —Hän on tullut pimeydestä valoon.
Istu, ole hyvä.
Kippis. —Minulla on kerrottavaa.
Tonylle on tarjottu lehtoraattia Oxfordista. Hän otti sen vastaan.
Tai siis me otimme sen vastaan. Muutamme Englantiin.
Milloin? Loppuvuodesta?
Jos hän haluaa paikan, siellä on aloitettava välittömästi.
Herra Woodbridge antoi siunauksensa.
Noin vain. Sehän on...
Sehän on mahtavaa. Lehtoraatti on hieno tilaisuus.
Oikein loistavaa.
Sinua jäädään kaipaamaan. Teitä kumpaakin.
Minun täytyy... —Aivan.
Hyvä, Sedgewick!
Deepak! —Louis!
Sedgewick! —Louis!
Masoudi!
Tervetuloa 73. vuosittaiseen Julius Caesar —kilpailuun.
Onnittelut Louis Masoudille.
Deepak Mehtalle ja Sedgewick Bellille.
Kilpailu ei olisi mahdollinen ilman puheenjohtajamme intoa.
Tervetuloa, oppinut herra Hundert.
Herra H!
Rehtori. Hyvät naiset ja herrat. Arvoisat vieraat.
Kilpailijoille esitetään nyt yhä vaikeampia kysymyksiä.
Olkaa hyvä ja taputtakaa vasta kierroksen päätyttyä.
Paras mies voittakoon.
Herra Masoudi, kuka keisareista halusi antaa senaatille vallan —
vain kahmiakseen sen itselleen?
Augustus. —Oikein.
Herra Mehta. Kuka perusti Rooman palkka—armeijan?
Gaius Marius vuonna 104 eKr. —Oikein.
Herra Bell, millä Rooman kukkulalla sijaitsee Tarpeian kallio?
Capitolium—kukkulalla.
Capitolium—kukkulalla? —Oikein.
Kuka kirjoitti "Georgican"? —Publius Vergilius Maro.
Vuoden 106 eKr. valloitus... —Trajanus valloitti Dacian.
Ketä keisaria kutsuttiin filosofiksi? —Marcus Aureliusta.
Oikea vastaus.
Hyvä, Sedgewick! —Hiljaisuus!
Hiljaisuutta! Herra Masoudi.
Ketkä olivat ensimmäiset jaettua valtakuntaa hallinneet keisarit?
Valentinianus I ja Caecina.
Valitettavasti väärin.
Herra Mehta. —Valentinianus I ja Valens.
Oikein. Kiitos, herra Masoudi. Voit istua.
Hyvä.
Herra Bell, kuka kenraali sai aristokraattien tuen —
vuoden 88 eKr. sisällissodassa?
Sulla.
Lucius Cornelius Sulla.
Oikein. —Niin sitä pitää!
Luulen, että Sedgewick Bell huijaa. —Antaa mennä. Anna olla.
Anna olla? —Anna olla.
Herra Mehta, moneenko hallinto— alueeseen Augustus jakoi Rooman?
14:ään. —Anteeksi? Moneenko?
14:ään. —Oikein.
Hyvä, Deepak!
Herra Bell.
Kuka oli Hamilkar Barka?
Toistaisitteko kysymyksen? —Kuka oli Hamilkar Barka?
En tiedä.
Herra Mehta, kuka oli Hamilkar Barka?
Karthagolainen kenraali, joka voitti Drepanan taistelun vuonna 249.
Loistava komentaja, joka ikävä kyllä sattui olemaan väärällä puolella.
Oikein.
Kiitos, Louis.
Julius Caesar!
Hyvin hoidettu, herra H.
Kiinnostava esitys.
Arvasin, että näkisitte sen.
Miksi, Sedgewick? Asiat olivat sinulle tuttuja.
Miksi ei?
Mikset paljastanut minua? —Se on mutkikas asia.
Et kai vain isäni takia?
Se ei liittynyt isääsi mitenkään.
Eipä tietenkään, herra Hundert. Eipä tietenkään.
William! Halusin onnitella sinua. Loistavasti tehty!
Sedgewick Bell oli yllätys. —Aivan.
Hän on päässyt pitkälle. Saat olla ylpeä hänestä. Hienoa teatteria.
Ehdotan, että jatkossa entisiä oppilaita kutsutaan enemmän.
Ei vain finalistien vanhempia, vaan kaikkien alumnien.
Viikonlopputapahtumana varainkeruu olisi tuottoisampaa.
Se edistäisi valintaasi rehtoriksi. Mitä nyt?
Sedgewick lunttasi. Tule sisään.
Paineet voivat olla suuret.
Woodbridge ajatteli, että oli koulun etujen mukaista katsoa läpi sormien.
Et sinä sitä poikaa lavalle vienyt. Sinä vain innostit häntä —
lukemaan ja oppimaan, mistä ansaitset kiitokset.
Ja niin alkoi aselepo Sedgewick Bellin ja minun välillä.
Kipinä, joka hänessä hetken eli, oli nyt sammunut.
Hetken uutteruuden jälkeen palasivat röyhkeys ja ylenkatse.
Hänellä oli luokkatovereihinsa lähes hypnoottinen vaikutus.
Nämä hyörivät hänen ympärillään näkemättä hänen vikojaan.
Ruokasota!
Hänen viimeiset vuotensa olivat täynnä käytännön piloja —
ja heikkoja arvosanoja.
Sedgewick Hyram Bell.
Isänsä aseman ansiosta hän sai opiskelupaikan Yalessa —
mutta tunsin syvää epä— onnistumista, kun keväällä 1976 —
ojensin Sedgewick Bellille hänen päästötodistuksensa.
25 VUOTTA MYÖHEMMIN
Heraklituksen mukaan samassa vedessä ei voi kylpeä kahdesti.
Menetetty tilaisuus on ikuisesti menetetty.
Mutta kun Elizabethin avioliitto päättyi, ja hän tuli takaisin —
oli vesi ihan yhtä ihana kylpeä kuin mitä olimme kuvitelleet.
Niin rakkaus voitti ajan myötä, mutta niin teki myös kuolema.
Kun rehtori Terence Woodbridge kuoli, tunsin suurta surua.
Vaikka Sedgewick Bellin tapaus koetteli ystävyyttämme —
hän oli omistautunut vaalimaan St. Benedictin perinteitä.
Perinteitä, jotka olisivat nyt minun käsissäni.
Onnea, herra Hundert. —Kiitos, herra Horner.
Tervetuloa kaikille. Hauska nähdä, Larry.
Herra Phillips. Hei.
Istukaa, olkaa hyvä. Mennään asiaan. —Toki.
Panoksenne St. Benedictin hyväksi on ollut merkittävä.
Olette virassanne ylivertainen, arvostettu ja rakastettu.
Punnitsimme tarkkaan, revimmekö teidät luokastanne.
Rehtorin työ on vaativa jatkuvine matkoineen ja kokouksineen.
On oltava valmis taistelemaan kellon ympäri.
Soudettuani järvellä joka päivä seitsemän presidentin ajan —
olen valmis taisteluun.
Yritämme sanoa...
Onko teillä kokemusta varainkeruusta tai apurahoista?
Kaltaistanne opettajaa ei ole varaa menettää. —Oppilaita on vähemmän.
St. Benedictiä pidetään elähtäneenä. Katse on käännettävä tulevaisuuteen.
Kuka sitten?
Joku ulkopuolinen? —James Ellerby.
Anteeksi? —Tiesitte kai, että hän haki?
Herra Ellerbylla on jännittäviä varainkeruuehdotuksia.
Olen ollut vararehtorina 17 vuotta. En käsitä, miten Ellerbyn kyky...
Ei kyse ole vain rahasta.
James Ellerby on edistyksellinen. Hän on verkostoitunut.
Hänellä on suhteita tärkeisiin entisiin oppilaisiin.
Hänellä on sosiaalisia kykyjä, korkea moraali ja tunneside tänne.
Siispä...
En voi muuta kuin erota virastani. —Pyydän, ettette tekisi sitä.
Olette paras opettajamme.
Anteeksi. —Olette aina tervetullut takaisin.
Ovi on aina avoin.
Olen järkyttynyt Ellerbystä. —Minun olisi pitänyt aavistaa tämä.
Hän on mainostanut itseään kulisseissa jo vuosikausia.
Hän on kahden johtokunnan jäsenen lapsen kummi.
On monta muutakin asiaa, joita olen aina halunnut tehdä.
Olen aina halunnut kirjoittaa kirjan tasavallan alkuajoista.
Kippis St. Benedictille.
Toin sinulle teetä.
Miten menee? —Se kirjoittaa melkein itse itsensä.
Hyvä, sitten en häiritse sinua. Jatka vain. Hyvää virettä.
William? James Ellerby soittaa.
Fuusion myötä hänestä tulee suuryhtiön pääjohtaja.
Miten se minuun liittyy? —Kuuntele.
Hän haluaa tehdä St. Benedictille ison lahjoituksen yhdellä ehdolla.
Hän haluaa järjestää uusinnan Julius Caesar —kilpailusta.
Ja sinut seremoniamestariksi. —Miksi?
Hän haluaa palauttaa intellektuaalisen kunniansa.
Hän on löytänyt jo Louis Masoudin ja Deepak Mehtan —
ja uskoo löytävänsä myös muut.
Etkö sanonut, että olen eläkkeellä? —Hän haluaa vain sinut.
Kertoiko herra Bell, miten paljon hän aikoo koululle lahjoittaa?
Hän maksaa kirjaston 2 500 neliön laajennuksen isänsä kunniaksi.
Lahjoitus on suurin koulun historiassa.
Ja entinen hissan ope, joka ei osaa kerätä rahaa, ratkaisee koko jutun?
Niin. —Miten ironista.
Elämä on hassua. —Missä kisa on määrä pitää?
Hänen firmansa lomahotellissa Long Islandilla. Tässä tiedot.
BELLISTÄ PUHEENJOHTAJA
Herra Hundert. —Herra Bell.
Millainen matka oli? —Ennenkokematon.
Nyt tiedän, miltä keisari Augustuksesta tuntui kantotuolissa.
Tämä on vähän liikaa. —Olen silti yhä sikafarmarin poika.
Kiitos, että tulitte.
Sitä luulee, etteivät 15—vuotiaana tapahtuneet asiat paina, mutta...
Hienot juhlat. —Mukava nähdä sinua.
Olisitpa nähnyt hänet sisäoppi— laitoksessa. Hetkinen. Tulen kohta.
Herra Hundert. Tulkaa.
Parhaat neuvonantajani. Tässä ovat John ja Robert.
Hei, herra Hundert. —Ja ihana vaimoni Victoria.
Mukava viimein tutustua. Olen kuullut teistä paljon.
No niin!
Haluan esitellä harvinaisen... Brewster.
Harvinaisen herrasmiehen, joka takoi meihin Rooman valtakunnan historian.
Halusimme sitä tai emme.
Meidän kaikkien herra Hundert. —Eläköön!
Teistä on kasvanut aikuisia —
ja tuntuu, että täytyy pitää nimen— huuto, että tiedän, kuka on kuka.
Vakavasti puhuen, kun nyt näen oppilaani...
Jäätte kaikki jälki—istuntoon.
...joista on tullut humalaisia hulttioita.
Tärkeitä teollisuuden, talouden ja akatemian merkkimiehiä.
Tämä on suuri kunnia. Kiitoksia.
Lisää kahvia? —Kyllä, kiitos.
Herra Hundert?
Martin. Martin Blythe.
Hauska nähdä teitä taas.
Kun et ollut päivällisellä... —Luulitteko, etten tule?
En olisi jäänyt pois mistään hinnasta.
Kävin läpi muistiinpanojani... —Kisaa varten?
Vastaan tuli essee, jonka kirjoitit viidestä hyvästä keisarista.
Se oli erinomainen. Olit aina loistava oppilas.
Olisit ansainnut minulta enemmän. —Miksi te noin sanotte?
En tiedä.
Hyvä tavaton, herra Hundert.
Ne suositukset, jotka kirjoititte, kun hain akatemiaan...
Ne olivat mahtavat. Olette antanut minulle paljon.
Ja vielä enemmänkin.
Ota häntä ranteista. —Deepak.
Minkä keisarin aikana päättyi julio— claudiaaninen dynastia? Masoudi?
Neron. —Me tehtiin se!
Hienoa, Robert! Nyt pitää ruveta lukemaan.
Isä, ei. Kerran vielä?
Sisään. —Anteeksi, että häiritsen.
Et sinä häiritse. —Toin teille jotain.
Voi taivas. —Toivottavasti en saa sakkoa.
Nyt ymmärrän, miksi se oli teille niin tärkeä.
"Kreikkalaiset veistävät marmoria kunnes se herää melkein henkiin.
Kreikkalaiset laativat hienoja puheita ja ennustivat tähtien kulun.
Mutta muista roomalaisten taide.
Hallitse kansaa arvovallalla, luo rauha laein —
kukista mahtavat ja ole heille armollinen."
Hyvä, ettet ole tehnyt siihen merkintöjä.
Minullakin oli hyvät hetkeni. —Tarkoitat kai vuotesi.
Miksi sieditte minua?
Koska näin nuoren miehen, jolla oli paljon paineita.
Ja kuten sinulla, minullakin oli hyvin kiireinen isä.
Hassu juttu. Muistan, kun matkustin isän kanssa.
Hän tunsi kaikki. Hän kertoi tarinoita ja antoi hyviä neuvoja.
Hän oli aina hurmaava ja aina senaattori.
Mutta en muista, että olisimme ikinä oikeasti jutelleet.
Epäilen, ettei hän koskaan kuullut sanaakaan, jonka sanoin.
Kävin jokunen vuosi sitten...
...katsomassa häntä sairaalassa, kun hän oli hyvin sairas.
Kesti tovin, ennen kuin hän tajusi, että minä olin siinä.
Häneltä pääsi itku.
Kyynelten valuessa hän katsoi minua ja sanoi...
"Puhu minulle."
En tiennyt, mistä aloittaisin.
Mutta sillä hetkellä, kun aloin puhua...
...hänen silmänsä sulkeutuivat, ja hän kuoli.
Kuulematta sanaakaan.
Se paskiainen.
Taivas. Kiitos, kun teitte tästä mahdollisen.
Tämä on suuri ilo. Odotan kovasti iltaa.
Onnea matkaan. —Sitä tarvitaan.
Tuskinpa. —Nähdään alakerrassa.
Hyvä, Deepak!
Masoudi! —No niin, Sedgewick!
Nyt on huono hetki. Soitan myöhemmin. Anteeksi.
Oliko se sinun meklarisi?
Iltaa, hyvät naiset ja herrat.
Heille esitetään yhä vaikeampia kysymyksiä.
Olkaa hyvät ja taputtakaa vasta kierroksen päätyttyä.
Paras mies voittakoon.
Herra Masoudi. Oletko valmis? —Herra Hundert, olen Julius Caesar.
Herra Caesar. Kahdeksan ensimmäistä keisaria. Kuka puuttuu?
Augustus, Tiberius, Caligula, Nero —
Vespasianus, Titus ja Domitianus.
Trajanus. —Vastaus on väärä.
Marcus Aurelius? —Ei.
Commodus? Septimius? Kaasukas Flatulus?
Valitan. Kysymys siirtyy herra Mehtalle.
Toistanko kysymyksen? —Ei tarvitse, vastaus on Claudius.
Valtakausi oli lyhyt. Voit istua, herra Masoudi.
Kiitoksia ystävällisyydestä.
Nyt voit tarkistaa viestisi.
Herra Bell. Ole hyvä ja käännä lause "Alea jacta est".
Kuka näin sanoi ja missä yhteydessä?
Arpa on heitetty. Sen sanoi Caesar ylittäessään Rubicon—jokea.
Oikein.
Olen lukenut läksyni. —Sen huomaa.
Herra Mehta. Minä vuonna Rooman armeija lyötiin Trasimeno—järvellä?
Vuonna 217 eKr. —Oikein.
Herra Bell. Kuka oli läntisen valtakunnan viimeinen keisari?
Romulus Augu...
Romulus Augustulus. —Oikein.
Herra Mehta. —Milvian silta.
Lex Vatinia. —Pretoriaanikaarti.
Marcus Aurelius. —Theodosius 2.
Comitia tributa. —Pantheon.
Herra Bell. Mitkä heimot valtasivat Rooman vuonna 102 eKr?
Mieti rauhassa.
Teutonit. Voi taivas.
Nyt täytyy arvata.
Kimbrit? —Se on oikein.
Hienoa. Vaikuttavaa.
Kiitoksia. Hyvä. Olen...
Herra Mehta. Mikä oli Caracallan suurin perust...
...suurin perustuslaillinen uudistus?
Hän antoi valtakunnan kaikille vapaille miehille kansalaisuuden.
Oikein.
Herra Bell.
Kuka oli Shutruk—Nahunte?
Shutruk—Nahunte?
Tsemppaa, Bell. Sehän luki oven päällä. —Se ovi! Pakko tietää.
Se ovi, Sedgewick. —Mieti nyt.
Mieti, Sedgewick.
Se laatta.
Jos Deepak tietää tämän, peli on selvä.
Herra Mehta, kuka oli Shutruk—Nahunte?
Shutruk—Nahunte, Anshandin ja Susan kuningas, Elamin hallitsija.
Oikein.
Hyvät naiset ja herrat, Julius Caesar! —Eläköön Caesar!
Onnittelut. Hyvin tiedetty. —Eläköön Caesar!
Onnittelut, Deepak. —Kiitoksia.
Jos täytyy hävitä, niin mieluiten fiksuimmalle. Deepak Mehtalle.
Ja kiitos vielä, herra Hundert. Olette hyveinenne kuin valo yössä.
Hyvä, herra H!
Älkää vielä lähtekö.
Kiitoksia teille kaikille. Viikonloppu oli huippuhauska —
eikä pitäisi odottaa 25 vuotta ennen seuraavaa kertaa.
Tapaamisellamme on vakavampikin puoli, joka koskee meitä kaikkia.
Sillä me kaikki välitämme maamme opetuksen laadusta.
Emmekä vain St. Benedictista tai omista lapsistamme —
vaan koko maan lapsista.
Koska välitämme maamme tulevaisuudesta, Marty.
Sen moraalisesta ja taloudellisesta johtamisesta.
Koska tiedämme, että on meidän sukupolvemme aika johtaa.
Seison tässä, koska voin kertoa, että isäni jalanjälkiä seuraten —
olen ehdolla senaattiin.
Pyydän, että tuette minua.
Hän saa minun ääneni! —Onnittelut.
Sedgewick, onnea.
Siinä te olette. 30 kaljuuntuvaa keski—ikäistä miestä etsii teitä.
Jotkut asiat eivät odota.
Olitte mahtava tänään. Te vain paranette iän myötä, kuten viini.
Onko kaikki hyvin? —On kyllä.
Ei ihan siltä näytä. —Olen kunnossa, kiitos.
Pitäkää kiirettä ja liittykää juhlimaan.
Kauanko sinulla on ollut kuulo—ongelmia, Sedgewick?
Aika hyvin, herra Hundert.
Arvelinkin, että huomaisitte.
Kuka oli se pahanen, joka kertoi vastaukset?
Yksi jatko—opiskelija, parista satasesta ja ateriasta.
Luotan siihen, että tämä jää tähän. Kuten aina.
Luotan teihin.
Tarkoitatko, että menenkö tuonne...
...ja kerron, mikä valehtelija ja petkuttaja olet? En.
Ettekö? —Olen opettaja, Sedgewick.
Opettajanasi minä petin sinut.
Mutta pidän sinulle viimeisen luennon.
Jokainen meistä joutuu jossain vaiheessa —
katsomaan itseään peilistä ja näkemään, kuka oikeasti on.
Kun se päivä koittaa, joudut näkemään —
ilman hyveitä, ilman periaatteita eletyn elämän.
Säälin sinua. Luento on ohi.
Mitä voin sanoa, herra Hundert? Paskanko väliä sillä on?
Oikeasti. Paskanko väliä sinun periaatteillasi ja hyveilläsi on?
Katso nyt itseäsi. Mitä ne ovat sinulle tuoneet?
Minä elän todellisessa maailmassa, jossa otetaan se mitä halutaan.
Jos se vaatii valehtelua ja huijaamista, niin mitä sitten?
Aion voittaa ne vaalit, ja näet minut joka puolella.
Mietin panostani sitten myöhemmin.
Robert.
Aamiainen herra Hundertin kanssa sunnuntaina klo 11
Ja votka—tonic.
Herra Hundert. —Martin, onko sinulla hetki?
Se oli tosi hauskaa. Harmi, etteivät vaimoni ja lapseni päässeet tänne.
Luulin, että Sedgewick voittaisi. —Sinun siellä olisi pitänyt olla.
Anteeksi, mitä? —Silloin kauan sitten, sinun siellä piti olla.
Enhän minä ollut yksi finalisteista.
Olit sinä. Annoin paikkasi pois.
Ehkä se ei merkitse sinulle mitään, mutta halusin kertoa sen sinulle.
Selvä. —Olen pahoillani, Martin.
Ei se mitään.
En tiedä, mitä sanoisin.
Täytyy... Deepak odottaa minua.
Nähdäänkö aamiaisella? —Totta kai.
Hyvä.
Se on meille tärkeää ja sen pitäisi olla tärkeää kaikille tässä maassa.
Se on tärkeää. Isäni Hyram Bell opetti periaatteiden tärkeyden.
Tämä maa tarvitsee ymmärrystä oikeasta ja väärästä.
Puhumme siitä, miten tämä saavutetaan koulutuksella.
Näin voimme opettaa lapsille —
miten pidetään kiinni periaatteista ja annetaan osamme.
Herra Hundert. —Tulinko väärään paikkaan?
Ette, mutta kaikki lähtivät jo. —Lähtivät?
Heillä tuntui olevan kiire, mutta he lähettivät terveisiä.
Löydän teille kyllä jotain syötävää. —Ei kiitos.
Oliko... Kiitos.
Eläköön Caesar!
Ota nopeasti kuva.
Hän näyttää hyvältä. Anna maila.
Haluamme antaa teille jotain.
Ainoa, joka tekee Homeroksesta hitin. Kovalyöntinen herra Hundert.
Muistatteko sen? Varokaa sitä ikkunaa, herra H.
Kauniisti muotoiltu, herra Masoudi. Kiitos.
Deepak, se laatta.
"Hyvällä opettajalla on vain vähän historiaa kirjoitettavanaan.
Hänen elämänsä limittyy toisten elämään. He ovat koulujemme pilarit.
He ovat tärkeämpiä kuin kivet tai palkit —
ja he ovat aina elämämme liikkeellepanevia voimia."
Kiitos, herra Hundert.
Kiitos, Deepak. Minä...
Ensi kertaa elämässään hän jää sanattomaksi.
Riippumatta siitä, mitä olen ehkä teille kauan sitten opettanut —
haluan kiittää teitä tästä viikonlopusta, sillä opin teiltä —
jotain mittaamattoman arvokasta. Kiitos.
Malja herra Hundertille.
Kippis, herra H!
Kiitos. Kippis teille.
Tullessani toivoin, että olisin väärässä Sedgewick Bellin suhteen.
Tai että olisin ollut oikeassa uskoessani häneen kauan sitten.
Mutta tämä on yllätyksetön tarina.
Historian opiskelijana röyhkeys ja menestys eivät järkytä minua.
Olin pettänyt Sedgewickin.
Elämän arvoa ei määrää yksi epä— onnistuminen eikä yksi menestys.
Opin sen muilta oppilailtani.
Vaikka kompuroimme, opettaja aina toivoo —
että koulutuksen myötä pojan luonne voi muuttua —
ja siten myös miehen kohtalo.
Huomenta, herra Hundert. —Huomenta.
Mikä sinun nimesi on? —William Simon.
Entä sinun? —Howard Hollander.
Entä sinun? —George Duncan.
Entäpä sinun? —Alec Matthews.
Entä sinun? —Kathryn Scott.
Entä sinun? —Tawana Carver.
Entä sinun? —Steven Wong.
Erinomaista. Erinomaista.
Minä olen herra Hundert. Tämä on länsimaisen...
Anteeksi, että tulen myöhässä.
Mikä nimesi on? —Martin Blythe.
Niinpä tietysti.
Tervetuloa, herra Blythe. Istu alas. —Selvä.
Herra Blythe. Lukisitko laatan, joka on takanasi oven yläpuolella?
"Olen Shutruk—Nahunte, Anshandin ja Susan kuningas, Elamin hallitsija.
Tuhosin Sipparin ja vein Niran—Sinin kivipaasin —
ja toin sen Elamiin, johon pystytin sen uhrilahjaksi.
Shutruk—Nahunte, 1158 eKr."
Hienoa.
Suomennos: Marko Pohjanrinne Scandinavian Text Service 2016